Moren min pleide å si at for en kirurg
er en dag uten dødsfall en sjelden gave.
Dødstidspunkt, 11.53.
Vi står overfor døden hver dag.
Vi mister liv hver dag.
Dødstidspunkt, 18.36.
Dødstidspunkt, 15.52.
Og hver dag håper vi på en utsettelse.
Hva husker du av det?
Vi var hjemme.
- Var du der? - Ja, jeg var der.
Det er greit å snakke om det.
Dr. Wyatt, moren min tok en skalpell og kuttet håndleddene foran meg.
Jeg satt på kjøkkengulvet i en dam av hennes blod,
og ventet til hun besvimte så jeg kunne ringe nødnummeret.
Det er ikke greit å snakke om det.
Hvorfor ventet du til hun besvimte?
Hun ba meg om å la være før hun kuttet håndleddene,
så jeg visste at det ble trøbbel hvis jeg prøvde å redde livet hennes.
Men du reddet livet hennes.
Hun ville ikke bli reddet.
Du må være veldig sint på henne.
Nei.
- Ikke på henne. - Hvem er du sint på?
Vi er knyttet til døden.
Lenket, som fanger.
Slaver.
- Vil du danse det ut? - Nei.
- Vil du drikke tequila? - Nei.
Vil du skjelle meg ut, gjøre narr av meg?
- Nei. - Jeg prøver å muntre deg opp.
Ja? Vel, gi deg. Det er irriterende. Og det funker ikke.
Jeg er virkelig ute å kjøre.
Vil du ha tindre-søkeren?
- Ikke morsomt. - Du er trist. På ordentlig.
Jeg vet at å gi deg personsøkeren er det riktige.
Du er så trist at du spør meg ikke.
Skinnende, skinnende personsøker med masse skinnende operasjoner.
Hvis jeg var typen som kysset folk, ville jeg kysset deg.
Jeg prøvde å forandre meg.
Begynne på et nytt blad.
- Men bladet vil ikke bli bladd. - Du var ikke klar.
Og det er greit. Adele ville at jeg skulle forandre med, pensjonere meg.
Vel, jeg er fortsatt sjefen, og denne helgen flytter jeg hjem igjen.
- Vet Adele det? - Det går bra. Hun tok feil.
- Jeg hadde rett. Og vi driver... - På som kaniner. Kan ikke forandre meg.
Jeg kan ikke forandre meg.
Vær den du er. Jeg er den jeg er.
- En mann. - En mann.
Jeg er en mann som er den han er.
Jeg har rett til å være den mannen.
Jeg skal ikke si noe. Dømmer ikke.
Den mannen du er lå med min kone.
Og du har vært på eiendommen min i seks måneder.
Men jeg dømmer ikke.
- Jeg vil savne å bo på eiendommen. - Det er vakkert.
- Vil du kjøpe det? - Du kan ikke selge denne eiendommen.
Du har planer. Dette er stuevinduet ditt.
- Huset som Derek bygget. - Det er over.
- Jeg får meg et sted i byen. - Men du elsker dette stedet.
Denne eiendommen og fergene er deg.
En mann kan forandre seg.
Jeg selger eiendommen.
Fergene... krasj.
- God morgen. - Hei.
Kom igjen.
Kan du ta sakene mine i morges? Sjekke mine postoperative?
- Kommer du ikke på jobb? - Skal være med Rebecca.
Så hvis du kan ta over for meg... Hei, ta en bit.
Ja, jeg kan ta over for deg.
- Alex, hun ser ikke så bra ut. - Hun har det fint.
Kom igjen. Ta en bit.
Dr. Bailey, jeg har svar til deg fra sjefskirurgen om timeplanen din.
Du er ikke nok timer i operasjonsrommet,
mellom klinikk og overlegearbeid.
Jeg sjekket rundt og fikk noen tall.
Du må bruke minst 15 til 20 timer til per uke på operasjoner
for å ta eksamen. Skal jeg si til sjefen at det er mulig?
Jeg prøver bare å bruke min makt til det gode, så...
- Dr. Bailey? - Hysj. Jeg prøver å se noe.
Når jeg prøver å se noe, kan jeg ikke gjøre det hvis du stiller spørsmål.
- Hva prøver du å se? - Dr. Bailey, hør her.
Jeg er bekymret for Ava. Jeg mener Rebecca. Jeg mener Alex.
Vel, Alex og Rebecca.
Som pleide å hete Ava...
Uansett, hun er sprø, og jeg mener ikke morsomt sprø. OK?
Ille sprø, OK?
Alex er hjemme med henne nå, og han sier bare: "Ta en bit."
Det er rart og trist og...
Jeg vil hjelpe, jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. Du må si hva jeg skal gjøre.
- Hva gjør jeg? - Hun prøver å se noe.
Hun trenger ikke at du stiller spørsmål. Hva prøver du å se?
Den store sammenhengen.
Det er bare du og jeg og Erica.
Og vi tar tak i deg, river av deg klærne.
Og så er du naken. Du er så heit.
Og naken.
- Og så begynner Erica å kysse deg. - Vent et øyeblikk.
Erica kysser deg som du trenger å bli kysset.
Og så holder jeg hendene dine.
- Vent. - Over hodet ditt.
Og så ser jeg på mens hun bruker én finger...
Vent litt!
OK, beklager, for det var godt for meg.
Det var veldig godt for meg. Flink gutt.
Men jeg har et stort traume som kommer inn nede,
så vi må gjøre dette på den raske måten.
Hver side må gå i hvert dokument. Overse én, og få drittjobber.
Disse er de mest lovende forsøkspasientene. Jeg vil ikke ha feil.
- Tyrann. - Hvor var du?
- Jeg måtte bli hos Cristina. - Det er så snilt.
- Rebecca er hjemme. Jeg trengte deg. - Hun er sprø.
Vi har hatt denne diskusjonen, og bestemt at det ikke passer
- å kalle Izzie sprø. Hun er livlig. - Livlig.
Ja. Ikke jeg! Jeg er ikke sprø. Rebecca er sprø.
Alex later som hun ikke er det. Det er...
- Hallo. - Hjalp bare Meredith med å samordne.
- Er på vei til å sjekke pasientene dine. - Det går bra. Ta tiden du trenger.
- Du virker munter. - Jeg er i gjenge igjen.
Jeg er i farta. Jeg er med på moroa.
- Jeg fikk tindre-søkeren. - Hva?
Hun trengte den for mojoen sin.
- Kanskje jeg trengte den? - Bortkastet.
Jeg må komme unna Hahn. Jeg slipper å bønnfalle om operasjonstid
hvis jeg har søkeren. Vil hun ikke lære meg, lærer jeg meg selv.
Hun bruker den bare til ondt. Jeg bruker den til å gjøre godt.
Og dessuten er søkeren hellig. Hellig tindring.
Du kan ikke bare gi den bort. Kan ikke gjøre det.
- Ikkeoverførbar. - Du lager ikke reglene.
- Men jeg er sjefens turnuslege. - Du er sjefens løpegutt.
Og du har ingen makt. For makten... er i søkeren.
Det er sjefen med noe viktig og mektig.
Trenger ikke søkere med lim og glitter på når man jobber for sjefen.
- Rebecca. - Jeg og min geniale nevrokirurg
skal bruke en helt ny teknikk til å redde et liv.
Så jeg har ikke tid for sprø. Fiks det.
Et traume.
- Hva har vi? - Ikke: "Hva har vi?"
- Hva har jeg, vet ikke. - Regler for tindre-søker.
- Uansett hva, er det mitt nå. - Hva har vi?
- Vet ikke. Tindre-søker. - Nei.
Du kan ikke tindre-søke det. Det er ikke hennes søker.
Yang, den er din. Stevens, ta akutten.
Skulle du sjekke Karevs postoperative?
- Ja... - Har ikke tid for småligheter.
- Hei, Callie. - Hei. Hallo, Erica.
- Hva er galt? - Ingenting.
- Du ser oppskjørtet ut. - Nei. Det er bare,
det er et traume, og det er stort. Det er alt. Det er stort.
- Det er et stort trauma. - Du oppfører deg rart.
- Hun bruker én finger... - Veldig stort traume.
Torres, det er som om du aldri har sett et stort traume før.
Herregud.
Veldig stort traume.
Hvordan vil du gjøre dette?
Hjelp meg.
Veldig stort traume.
Vær så snill.
Hjelp meg.
- Vi så oss bare rundt. - Ja, det var en utfordring.
Dere utfordret... ham til å ligge i et kar med sement på en byggeplass.
Vi trodde ikke han ville gjøre det. Det er Andy. Han gjør aldri noe.
- Han tør ikke. - Dere snek dere inn midt på natten
på en byggeplass
- og utfordret vennen... - Han er ikke vennen vår.
Vi fire er venner. Men han er ikke egentlig vennen vår.
OK, dere utfordret ham til å ligge ned i sement.
Ingen tvang ham. Du får det til å høres ut som vi gjorde noe galt.
- Hvor lenge? - Hva?
Hvor lenge lå ikke-vennen deres i karet med sement uten å kunne røre seg
før dere fire genier, våpenbrødre,
fremtidige mor Teresaer, hvor lenge lå han i den sementen
og ropte at han ikke kunne røre seg før dere ringte politiet?
Ja. Det var det jeg tenkte.
Viruspartiklene i de ondartede cellene,
men ikke i det normale vevet.
Aner ikke hva det betyr, men det lyder supert. Kjedelig, men supert.
- Du ville bruke tid sammen. - Jeg mente kino eller ballspill.
Men et klinisk forsøk er like bra.
- Hei. - Hei.
Fr1904 og trichostatin øker virusets uttrykk i tumoren.
Ta dem inn med M-fasen i cellesyklusen?
- Nettopp. - Champagne med vårt navn på.
Hun skjønner hvor briljant du er.
OK, Jeremy West er pasient nummer 12,
pasient 13 er Beth Monroe. Jeremy lider av grand mal-anfall,
Beth er lammet på høyre side. Hvem vil du treffe først?
Jeremys operasjon er i dag, Beths ikke før i morgen.
- De er unge. - Ja, så de er motstandsdyktige.
- OK. - OK. Ha det.
Klinisk forsøk, moro.
- Så, hva vil du gjøre først? - Jeg vet ikke.
OK. Vel, hva vil du at vi skal gjøre først?
- Jeg vet ikke. - OK, hør her - vi sprengte ham
ut av byggeplassen, men vi ville ikke sprenge for nærme.
Det er mye sement. Skal han behandles må vi starte.
- Hva vil du gjøre? - Jeg vet ikke!
Beklager.
Jeg vet at jeg ikke gjør mitt beste for å vekke tillit til mine evner.
Det er bare det at du er fanget
i det jeg gjetter at er flere tonn med sement,
og jeg har aldri sett en gutt... Hvor gammel er du?
- Nitten. - Da er du en mann.
Jeg har aldri sett en mann som er fanget i flere tonn sement før.
Men nå som jeg har det, skal jeg finne ut av det.
Jeg skal jobbe med andre kirurger, vi skal tenke ut en plan
og vi skal redde deg.
OK, jeg lover aldri liv,
men jeg lover deg dette. Forstår du?
- Ja. - OK.
Jeg vet ikke mye ennå, men det ene jeg vet
er at sementen du er innhyllet i sakte suger vannet
fra kroppen din, og du vil trenge alt vannet du kan få, så ingen gråting.
Du er en sterk ung mann. Jeg vet at du klarer dette.
Bra.
OK, du skal leve.
Jeg skal sørge for at du lever.
Her.
- Hallo. - Hallo.
- Dr. Grey, er dette ham? - Ham?
- Hun har et kjælenavn på deg. - Hjerneslakteren fra Seattle Grace.
- Beth. Beklager. - Å, nei, det er greit. Det er meg.
- Hyggelig å treffe deg. - God dag.
En fornøyelse.
Hånden er bare til pynt. Så kom igjen. Hvordan fungerer dette?
Skal du sprøyte inn et levende virus i svulsten hennes?
- Og det er trygt? - Viruset er på forsøksstadiet.
Jeg har justert slik at det ødelegger svulsten.
- Svulstødeleggere. Jeg liker det. - Har det virket før?
- Nei. - Så jeg er labrotta di.
- Beth. - Jeg sier bare at om dette virker,
vil navnet mitt komme i en eller annen bok. Det er kult.
- Ikke hvis jeg kommer først. - Beth. Dette er den andre pasienten vår.
- Jeremy. - Du ringte ikke.
- Kjenner dere hverandre? - Trodde du trakk deg.
Som om jeg ville bryte pakten? Kom hit.
De kjenner hverandre.
- Hva gjør han her? - Han opereres i ettermiddag.
Hun fant ikke dette kliniske forsøket alene.
Bisarr eksperimentell kirurgi, det måtte være Jeremy.
De møttes da de ble behandlet ved Mayo i fjor.
De gikk gjennom kjemoterapi, stråling, en støttegruppe.
- Vil du ikke at de skal være sammen? - Vi liker Jeremy.
Han er en god gutt. Jeg føler for ham at han går gjennom dette alene,
men vi er redde for Beth. Hun tror at hun er forelsket i ham.
Vi vil ikke at hun skal bli så knyttet til en som kan...
- Dø. - Hvis noe skjer,
hvis han ikke overlever, vil ikke Beth ønske å leve.
Hun må ville kjempe for å holde seg i live.
- Du callet? - Å, O'Malley.
Det er en perm med artikler om yrkesmedisin på kontoret mitt.
Skal ha en toksikologi-del. Se om du finner noe om sement.
- Ja, sir. - Fortell Shepherd eller Grey
- at jeg må snakke med dem. - Ja.
Herregud.
Hvorfor? Hv?
Hvorfor står alle rundt her?
- Det er hva dine folk ba oss om å gjøre. - Og hvor er mine folk?
Jobb utenfra og inn! Ikke mer tid. Det er dette vi må gjøre.
- Jeg har rett. - Hvorfor er pasienten der inne
og alle dere her inne?
Torres er bekymret for lemmer. Bailey for mageskader.
Dr. Sloan føler at brannsårene må ses til først,
Hahn føler at hjerte- og lungeproblemene vil drepe ham
- før vi kommer til noe av dette. - Med andre ord...
- Ingen er enige om hvor vi starter. - Jeg vet hvor vi starter.
ASSISTENTLEGER
FØRSTE ÅR
Sementen trekker seg sammen. Han kan miste bein og høyre arm.
Skulle gjerne sett ham uten lever.
Foretrekker vi at han lider en smertefull død
mens alkaliet fortsetter å brenne gjennom huden?
Kan ikke bare stå og hugge. Så snart sirkulasjonen åpnes opp,
vil oppsamlede gifter stoppe hjertet, for ikke å glemme rhabdomyolyse.
- Behandle med dialyse. - La oss jobbe.
- Fant en artikkel, sier ikke mye. - Legg inn en Swan-Ganz.
...vanligvis på bunnen av en elv. - Du tar så feil.
- Tar jeg så feil? - Ja. Feil.
- Jobber dere sammen med dette? - Stille alle sammen!
Vi kjemper mot klokken. Det tok dem en time å ringe nødtelefonen.
Redningsteamet brukte tre timer på å skjære fyren ut av sementen.
Mindre enn fire til seks timer på å få ham ut av sementen
og til operasjonsrommet før han er død. Det er litt av en kamp mot klokken.
Hvert minutt teller. Vi jobber som et team, eller mannen dør.
- Forstått? - Ja, sir. Selvfølgelig.
Hvor vil du ha meg, sjef?
Finn Grey og vær hennes turnuslege i dag. Jeg har for mange her.
- Pasientens navn? - Andrew Langston.
La oss gå og redde livet hans.
Hei.
Du overvelder meg litt. Jeg mener, du er ikke en overveldende person,
men legenden om Meredith og Derek.
Den er... overveldende.
- Ingen legende. - Han selger eiendommen på grunn av deg.
- Det er en legende. - Selger Derek eiendommen?
Han sier ikke at det er på grunn av deg.
Han planla å bygge et hus da dere var sammen, og nå...
Jeg prøver ikke å...
Jeg liker ham bare.
Og du overvelder meg.
Det er ingen legende.
OK.
Izzie hadde et spørsmål om noen postoperative.
- Hva gikk jeg glipp av? - Hva?
Filmen. Hva gikk jeg glipp av?
- Hei. - Jeg er lei meg.
Ikke vær lei deg.
Jeg tror...
...jeg tisset i buksene.
Det er... det er OK.
Jeg skal gjøre det bedre. Jeg lover.
Ikke bry deg om det. Det går bra.
Kom igjen.
Jeg glemte å fortelle. Gjett hvem som ringte.
Carrie fra støttegruppen. Hun virket opprørt.
Har du snakket med henne i det siste?
- Nei, hun... - Herregud.
Mannen hennes sa at de prøvde stråling en siste gang.
Han sa at det var ille.
Den siste dagen kjente hun ham ikke engang igjen. Og smerten.
Hun skrek og bønnfalte dem om...
Han sa at det var ille.
Ja.
Hei.
Vi trenger ihvertfall ikke tenke på det. Ikke sant?
Denne operasjonen vil virke. OK?
Og gjør den ikke der, vil vi i det minste dø fort.
Ja, vi dør superfort og smertefritt.
Ja.
Dr. Grey, jeg trodde vi snakket om å bytte rom for Beth.
Det er ikke solfylt nok her.
Rommet er fint, og det er i samme gang som Jeremys.
Jeg vil gjerne flytte henne så snart som mulig.
Mrs Monroe, jeg sjekket. Det er ingen ledige senger.
Ikke i et privat rom.
Mamma, kan ikke du finne pappa?
Jeg venter på ham her.
Mamma, kan ikke du finne pappa så jeg kan kysse Jeremy uten at du ser på?
- Jeremy må tilbake... - Jeg forstår ikke hv...
Sykepleier!
Jeg trenger sykepleier. Han har anfall!
Greit.
La oss kjøre et nytt sett prøver før operasjonen.
Hvordan går det med Beth? Var hun redd? Eller...
Det går bra.
Sjefen vil ha deg eller Shepherd. Sier det er viktig.
- Jeg går. - Han satt meg på deg.
- Hva kan jeg gjøre? Hvordan hjelper jeg? - Du kan ta prøver.
- Prøver, er det alt? - Ja. Takk.
Hei.
- Hva er det? - Jeg heller eddik på huden din
for å minimere brannsår innenfor huden.
Brenner jeg fra innsiden ut?
Jeg skal dø. Jeg skal dø, ikke sant?
Andrew, det ordet er ikke tillatt lenger.
Jeg bannlyser ordet fra vokabularet ditt.
Kan du røre på fingrene dine?
Det er veldig bra.
Jeg er ikke vanligvis så dum.
De fleste synes jeg er smart.
Jeg er på topplisten. Jeg underviser.
Jeg er ikke... Jeg er ikke vanligvis dum nok
til å hoppe ned i sement for ei jente.
Vent, ikke jenta du kom inn med?
- Gjorde du dette for henne? - Lola.
Guttene utfordret meg. Hun så på.
Og jeg...
Hun så på.
Og nå er hun ikke bare helt uimponert,
men etter at jeg er borte
vil hun for alltid huske meg som idioten som var dum nok
til å hoppe i et kar med sement.
Folk vil skrive historier om idiotien min og videresende dem til venner.
Jeg dør som en dårlig videresending på e-post.
Hei. Vi alle gjør feil.
Jeg er fyren som døde i en sementblokk mens jeg prøvde å imponere ei jente.
Jeg er som Han Solo.
I Star Wars?
Han var innstøpt i karbonitt.
Ville du snakke med meg?
Jeg fikk en telefon fra IRB.
Det nasjonale rådet som overvåker og sjekker kliniske forsøk.
Dltt kliniske forsøk.
Du har hatt 11 dødsfall. De gir deg én siste pasient.
Du gjør det i dag, i siste liten, og håper på det beste.
Ved midnatt, hvis du mister ham, er prosjektet ditt over, punktum.
Én siste pasient.
Du er sint på ham. Sjefen.
- Men hvorfor er jeg sint på ham? - Fordi du har åpnet opp fortiden din.
Det er som om du gjenopplever alt akkurat nå. Du er sint på ham.
Du er sint på moren din. Du er sint på deg selv.
Sjefen gikk tilbake til kona si. Moren min ville ikke leve.
Han gjorde det han måtte. Hun gjorde det hun måtte.
- Moren din ville ikke ta sitt eget liv. - Jo.
- Hvordan vet du det? - Hvordan vet du det? Du var ikke der.
Svaret er rett foran deg.
Tenk på det.
- Sier IRB at jeg mislyktes? - Du har ikke.
Jeg mislyktes. Jeg skal utskrive Beth.
Du kan ikke. Det er hennes siste forsøk. Du har til midnatt.
- Jeremy er i dag. - Gjør Jeremy tidligere.
Beth i ettermiddag. Gjør begge før midnatt.
- Hvis jeg får til dosen. - Du er nær. Du har ikke mislyktes.
Men går vi for langt her? Dette er folks liv.
- Er egoet mitt for stort her? - Egoet ditt er akkurat passe.
Vi kan gjøre dette.
To pasienter.
Bøyer reglene uten å bryte dem.
- Ordner du det med sjefen? - Ja.
- Skal Jeremy snart opereres? - Om et par timer.
- Hvordan går det? - Han er stabil.
Han er faktisk bedre enn stabil. Han kalte meg dødsengelen.
Han er bra da.
- Får jeg se ham? - Nei, vennen.
Jeg blir bare noen minutter. Kan du skaffe en rullestol?
Hvis du skal opereres i dag, må du hvile. Du trenger ikke...
Vi vil bare tilbringe litt tid med deg. Det er alt.
Vær så snill.
- Vi er de siste to. - Hva?
Fra støttegruppen vår.
Jeremy og jeg er de siste to som lever ennå.
Hei. Har du sett Cristina?
Jeg har gjort alt jeg skal. Men ser hun at jeg ikke gjør noe,
- er jeg ikke i humør til kjeft. - Med sementgutten.
- Sementgutten? - Glem det. Ingen turnusleger.
De vil ikke ha turnusleger. De er i veien! Jeg klager ikke.
To minutters klaging mellom oss to. Ingen trenger vite noe.
Jeg har all denne makten! Angivelig.
Angivelig har jeg denne makten fordi jeg er sjefens turnuslege.
Men det er en sementgutt, og jeg sitter her,
kjører prøver, forsker på effekten av sement på kroppen
i forgjeves håp om at noen skal spørre om noe.
Jeg er ikke inne med sementgutten fordi, selv om jeg har all den makten,
kan jeg ikke bruke den fordi den ikke er ekte.
- Falsk makt? - Falsk makt.
Jeg kan gå inn til sjefens kontor når jeg vil.
Vet du hva han har der? Mapper.
Konfidensielt om alle assistentlegene her.
Jeg får bare gå inn, og han er ikke redd for det
for han vet at jeg vet at jeg ikke har noen egentlig makt.
Har ikke makt til å se mappene!
- Ville det føles bedre om du hadde? - Vet du hva som ville hjelpe?
Hvis jeg følte at det var en grunn for dette, at det var et poeng.
Herregud. De stakkars foreldrene mine.
Hvordan ville de kunne møte noen i begravelsen?
OK, Andrew, du kommer til å gjøre mange feil i livet ditt,
men feil er... De er deler.
Som at dette er en dum del, men det er bare en del.
Vær stolt av helheten.
Helheten definerer deg, ikke bare denne delen.
Jeg er en taper.
- Kom igjen. Andrew. - Jeg er en taper.
Andrew. Hei, hør på meg. Han Solo er ingen taper.
Han Solo ble innstøpt i karbonitt, og... og det var noe skikkelig søl.
Ikke det han er husket for. Han er husket som fyren
som gjorde Kessel-runden på under 12 parsecs,
og som trosset temperaturer på isplaneten Hoth
for å redde noen han brydde seg om fra den store, stygge wampaen.
Han huskes som fyren som feide ned i siste øyeblikk,
sprengte Darth Vader ut av himmelen slik at Luke kunne bruke Kraften
og ødelegge den fordømte Dødsstjernen, OK? Leia reddet ham fra karbonitten.
Og de forelsket seg og de reddet universet
og fikk tvilling-jedibabyer som reddet universet på nytt.
Det er helheten.
Karbonitten var bare en del, OK?
Så jeg liker science-fiction. Problem?
- Nei. - Det er bra.
Gjør det du gjør.
Fikk Jeremys prøver tilbake. Klar for operasjon.
- Underskrev sjefen på det? - Ja.
Hvor skal du? Finn en rullestol.
Hva gjør du?
Moren min gikk for å ringe bestemoren min,
og faren min gikk til kafeteriaen. Det var ingen rullestol på rommet.
Jeg vil bare se Jeremy. Vær så snill.
Jeg vil ikke at anfallet skal være siste gang jeg så ham. Vær så snill.
- Jeg må bare se ham. - OK, kom igjen.
Får jeg være alene med Jeremy?
Jeg mener, ordentlig alene?
- Alene? - Vi har aldri gjort det, noen av oss.
Vi har ventet til vi begge var svulstfri, men operasjon...
Alt kan skje. Vi kan gjøre det, ikke sant?
Det vil ikke ta livet av oss?
Nei.
- Nei, det vil ikke ta livet av dere. - Dere har gjort det, ikke sant?
- Med hverandre? - Jeg har... Han har...
- Han har gjort det, og jeg har, ja. - Hvordan er det? Er det magisk?
- Ja. - Det kan være.
Med rette person.
Jeg skal finne klær til deg. Har du sjampo der inne?
Jeg forstår ikke.
Jeg forstår ikke. Jeg var gravid.
Jeg var gravid.
Jeg vet det.
- Det er greit. - Jeg...
Det er greit. Du ble bare forvirret. Det er alt.
Du ble bare forvirret, OK?
OK.
Jeg har aldri i mitt liv gitt en pasient sex, og ihvertfall ikke to.
- Det er veldig søtt. - Vi er halliker.
Geskjeftige.
- De er så forelsket. - Å, ja.
Det er nytt og friskt og spennende.
Jeg har aldri vært tilhenger av nytt.
Jeg liker å kjenne personen, kroppen, hva får dem til å stønne.
Har noe skjedd? Beth er ikke på rommet sitt.
Jeg fikk turnuslegen til å ta henne ned
- for en MRI før operasjonen. - Heldigvis.
Jeg var redd for at hun lå et sted i smerter.
Nei, hun har ikke smerter.
Vi får gå til møterommet. Det er mye papirarbeid
- dere ikke har fylt ut. - Takk.
I orden.
Jeg blir her og driver med mitt.
Det er ved 20 centimeter. Blås opp ballongen.
- Jeg gjør det. - Så blås den opp mer.
- Ja. - Løsner de en bit til,
hovner dette beinet enda mer. Trykket er 18.
Har han en puls med det?
Jeg har alltid likt å spille Twister.
- Ferdig. Jeg er inne. - Yang, ikke sy det inne. Vent.
Jeg sjekker arbeidet ditt når jeg er ferdig.
- Sjef, jeg må gjøre en fasciotomi. - Hva? En hva?
Avlaste trykket i beinet ditt, ellers kan du miste hele.
Ta det med ro. Du føler neppe noe.
Herregud.
RICHARD WEBBER AVDELINGSLEDER, KIRURGI
Hei, dr. Stevens. Hva skjer?
Hva skjer?
Cristina tindre-søkte meg ut av sementgutten.
Alex svarer ikke telefonen. Alex og hans gale kjæreste.
Alex! Jeg sjekker inn. Ring meg tilbake. Gud!
- Det vi gjør for folk vi er glad i. - Nettopp. Det...
Hvordan gikk det?
- Derek. - Hva?
Hvordan gikk det?
Det var...
Det var utrolig. Takk.
Vi må ta Jeremy ned til operasjonsrommet nå.
OK.
- OK. - OK.
- Så vi... vi ses etterpå? - Garantert.
Jeg tror ikke...
Det er ikke sikkert du er ved bevissthet før vi tar Beth, så...
Så... Vi ses etter operasjonen din.
Greit. Ses etterpå.
- Vent, Jer. Vent. - Ja.
- Hva om du dør? - Jeg skal ikke.
- Hva om jeg dør? - Du skal ikke.
OK, men...
Du forandret livet mitt, Jeremy West.
Du gjorde det bedre, du gjorde det lysere, fullt av glede.
- Og hvis jeg dør... - Du våger ikke å dø.
OK?
Vi er ikke ferdige ennå.
Jeg er ikke ferdig med å elske deg.
OK, sett i gang. Få hodet ditt skåret opp.
Jeg er rett bak deg.
Ikke ta livet av ham.
- Nervøs? - Egoet mitt holder meg varm.
- Føler du det ikke? - Hva?
Livsredningens majestet.
Når ble du optimist?
Selge eiendommen din.
Prøver å gå fremover.
Jeg også.
- Hvem er der? - George O'Malley.
- Jeg ble søkt til lagerrommet. - Er du alene?
Lexie?
Husker du at jeg sa at jeg ikke var en tyv?
- Jeg tror kanskje jeg er det. - Alexandra Caroline Grey!
Klarte ikke å la være. Jeg måtte vite. Og når jeg visste det, visste jeg.
Ta disse tilbake til sjefens kontor nå.
Prøvde å stoppe, men kunne ikke. Jeg har fotografisk hukommelse,
som er hvordan jeg kom gjennom Harvard Med.
Jeg leste alle mappene. De er brent inn i hjernen min. Jeg leste din.
- Nei, jeg vil ikke vite det. - Du strøk på eksamen
med ett poeng. Ett poeng.
Operasjonsrommet er bestilt og venter.
Dr. Bailey, hva er det?
Noe...
Noe... vi har oversett.
Vi har glemt noe.
Koldbrann, muskellosjesyndrom, kompresjon,
væskebalanse, elektrolytter. Hva er det?
Hva er det? Koldbrann, muskellosjesyndrom, kompresjon,
væsker, elektrolytter. Koldbrann, muskellosjesyndrom,
kompresjon, væsker, elektrolytter.
Koldbrann, muskellosjesyndrom, kompresjon, væsker, elek...
Blære. Blæren hans.
Vi har hydratisert ham i over fire timer nå.
- Får vi ikke kateter på ham... - Kommer blæren hans til å eksplodere.
Kan jeg få majones?
Ser du? Du har matlyst. Det er et godt tegn.
- Hei. - Hei, lz. Straks tilbake.
- Hva skjer? - Hvordan har Rebecca det?
Bra. Hva trenger du?
- Spiste hun? Ringte mannen sin? - Iz.
- Ikke bli sint fordi jeg bryr meg. - Bryr deg ikke. Blander deg.
- Blander meg fordi jeg bryr meg. - Vet du hvordan?
Ved å ta over for meg på jobb, ikke ringe meg hver time og spørre...
- Vent. Rebecca? - Alex?
Rebecca?
Alex?
Dødstidspunkt, 11.47.
Rebecca!
Du trenger ikke si... noe. Ikke si det.
Alex? Er du der? Alex?
- Beklager så mye - Ikke...
Ikke si noe.
OK? Ikke si noe.
Ikke si noe!
Ikke si noe til meg! Ikke si noe!
IKKE DRIKK